Deatnu – Tana

Deatnu gielda-Tana kommune er et geografisk knutepunkt i Øst-Finnmark. Tanaelva er Norges tredje lengte elv som renner gjennom Tanadalen fra Karasjok kommune i sør til Tanafjorden i nord, elva danner også riksgrensen mellom Norge og Finland. Navnet kommer av elven Deatnu (Tanaelva), som betyr «den store elva».

Kommuenvåpenet til Detanu – Tana har tre gullbåter mot en rød bakgrunn. Motivet henspiller på elvebåtens betydning som tradisjonelt fremkomstmiddel på Tanaelva. Våpenet ble i 1984 utformet av Arvid Sveen.

Kort historikk (kilde: ukjent):

Historiske funn og kildeskrifter vitner om eldgammel bosetting i Tana. I historisk materiale omtales Tana som et gammelt landområde. Blant samer som ferdet her i tidligere tider rådet veidekulturen og nomadismen, hvor fiske- og viltressursene i skogsområdene, ved kysten og i fjellet var de viktigste kilder til livsopphold.

I 1861 ble Tana utskilt fra Nesseby som eget prestegjeld. Distriktet Polmak i Tana ble anneks under Nesseby inntil de ble skilt i 1903 da Polmak ble egen kommune.

Mot slutten av 1800-tallet hørte Tana til Tanen fogderi i Finnmarkens Amt som er et tidligere navn på Finnmark fylke.

I 1913 ble Tana delt i 3 kommuner, Tana, Gamvik og Berlevåg som også utgjorde hver sitt sokn i Tana prestegjeld.

1. januar 1964 ble Tana og Polmak kommuner slått sammen til en kommune under navnet Tana.

Polmak var da en samisk språklig kommune, men i Tana hadde fornorskningspolitikken fått tidlig rotfeste p.g.a. innvandring av andre folkeslag og tidlig handelsvirksomhet. De første ikke-samiske innflyttere til Deatnu-Tana var kvenene i tiden omkring 1740. En annen faktor var også krigens virkninger. Nedre deler av dagens Tana ble utsatt for brenning av bygninger med evakuering og tap av kulturminner som resultat.

Samisk er det opprinnelig språket i Tana, etterhvert ble også finsk og norsk språk tatt i bruk som følge av innflyttingen på 1700- og 1800-tallet. I «Instrux for Lærere i de lappiske og kvænske*) Overgangsdistrikter ..» av 1880 ble tidligere bestemmelser om at barna også burde lære morsmålet strøket. Dette var starten på det som senere betegnes som fornorskningspolitikken. Etter 2. verdenskrig skjedde det gradvis et omslag først som følge av Samekomiteens innstilling av 1959 og senest ved innføring av språkbestemmelsene fra 1982.

Etter krigen var Polmak kirkested administrasjonssenter. Kilder: SSB og Wikipedia.

Senere ble Rustefjelbma administrasjonssenter før dagens kommunesenteret ble bygget på vestsiden av Tanabrua.

*)Kvener er en norsk minoritet som har vandret fra Nord-Finland og Nord Sverige til Nord-Norge i løpet av flere hundre år. Kilde: Wikipedia.

Kommunenens arkiver ble brent under krigen, samt at mye ble brent da administrasjonbygningen i Rustefjelbma brente.